Britanske su pite slavne. Lani ih je Farley Foods proizveo 5 mil.
Slatke i slane pite svih vrsta
nisu dovoljne za starog Farleyja, on želi udvostručiti proizvodnju.
Napreduju radovi na novom krilu tvornice.
Ovaj je tjedan svanuo veliki dan!
SAN
Prijatelji!
Nadam se da vas smijem zvati prijateljima.
Pa dajem vam plaću!
U 1935. prodali smo više pita nego ikad u povijesti.
Ali neki od vas, politički motivirani,
još pokušavaju reći da ne živite dobro.
Ne slušajte ih!
A sad prijeđimo na sretnije stvari.
Još jednom stojim pred vama
i otvaram novo krilo naše velike tvornice.
Joanna!
Zašto me nisi nazvao? - Ne smiješ dolaziti! - Morala sam te vidjeti.
Nema smisla. - Što? Kako to misliš?
Dobio sam dva tjedna otkaznog roka.
Otac te otpustio? - Ne izravno. - Zašto?
Zato što je saznao za nas.
Moram ići.
Bože!
Volim naš odnos smatrati partnerstvom.
Partnerstvom između obitelji Farley i nas smrtnika u gradskoj upravi.
Ima i drugih poslova. - Ne ako me slijedi loše mišljenje tvog oca.
Mogla bih ga ubiti. Stvarno! - Od takvih izjava nikakve koristi.
A sada s velikim zadovoljstvom
proglašavam ovo novo krilo otvorenim!
Smola!
Sad imate prigodu. - Što?
Imate prigodu investirati u par kožnih cipela Kućne radinovosti.
Domišljato! Radinovost.
Pišite nam i naš će vas predstavnik posjetiti.
Cipele po mjeri. Čine se strašno povoljne.
Imaju li pisaćih strojeva po mjeri? - Molim?
Od prošlog Uskrsa molim g. Poirota da kupi novi pisaći stroj.
G. Poirot nije škrt, ali je štedljiv.
Našli smo ovaj stroj u stanu kad smo se uselili. - Praktično!
Tko je Benedict Farley? - Nemam pojma.
Farleyjeve pite? - Pite? - Zašto?
Poštovani gospodine, g. Benedict Farley moli vaš savjet.
Volio bi da ga, ako možete, posjetite na gornjoj adresi
sutra (četvrtak) u 21.30.
S poštovanjem, Hugo Cornworthy (tajnik).
P. S. Molim donesite ovo pismo sa sobom.
Ponovite mi, molim vas, Hastingse. - Poštovani gospodine...
Ne, samo P. S.
P. S. Molim donesite ovo pismo sa sobom.
Zašto? - Zašto? - Zašto?
Zanimljivo pismo! - Je li? Meni je dosta dosadno.
Gđica Lemon kaže da tip peče pite.
Peče pite! Reći da Benedict Farley peče pite
jest kao da reći da je Wagner pisao šesnaestinke.
Pite su mu fine? - Očajne su! Ali ima ih jako mnogo.
Ovo je izvor bogatstva Benedicta Farleyja.
Ovdje zacijelo radi kobasice, pite, šunku.
Korisno je živjeti iznad tvornice.
Sigurno voli nadzirati zaposlenike.
Zacijelo! Šteta što tako pitama ne može dati kvalitetu.
Dobra večer! - Dobra večer, gospodine.
G. Poirot i satnik Hastings za g. Farleyja.
Žalim, mogu pustiti samo jednog.
Ma da! - Tako su me uputili, gospodine. Žalim!
Strašno nezgodno! - Oprostite, rekli su mi da tražim pismo.
Ah, da!
Hvala, gospodine.
Gospodin kojeg očekujete, gospodine.
Vi ste Hercule Poirot? - Monsieur.
Sjednite! Sjednite!
Merci.
O čemu trebate savjet, g. Farley?
Svake noći sanjam isti san.
Sjedim u svom uredu kraj ovoga. Sjedim za stolom i pišem.
Ondje je sat.
Pogledam ga. Vidim koliko je sati.
Točno 12.28.
Uvijek isto vrijeme.
Kad vidim sat, znam da to moram učiniti.
U 12.28 sati
otvorim drugu ladicu desno u stolu
i izvadim revolver.
Napunim ga. Onda odem do prozora.
I onda? - Ubijem se.
Podignem pištolj do glave
i ustrijelim se.
Što mislite o tome?
Već sam razgovarao s liječnikom specijalistom.
I što vam je rekao? - Gluposti!
Kaže da mi je život nepodnošljiv i želim ga okončati.
Budala! Zašto bih se htio ubiti?
Među najbogatijima sam u zemlji! Imam sve što mogu poželjeti.
Sretan sam.
I što želite od mene?
A što ako me netko želi ubiti? Bi li to mogao učiniti na taj način?
Hipnozom?
Shvaćate na što ciljam?
U koga sumnjate? - Ni u koga!
Nitko vam ne pada na pamet? - Ni govora!
Htio bih vidjeti mjesto događanja te drame. Stol, sat, revolver. - Ne.
Rekao sam vam sve što je potrebno. Nemate što vidjeti.
Želim se sam u to uvjeriti. - Nema potrebe.
Samo želim vaše mišljenje.
Ne mogu ga dati na osnovu tako šturih dokaza. - Onda je to kraj.
Rekao sam vam činjenice, ne možete ništa zaključiti.
Možete mi poslati račun.
Neću propustiti da to učinim.
Čekajte!
Pismo! Želim ga. - Pismo vašeg tajnika? - Da.
Hvala.
Najponiznije se ispričavam! - Što? - Napravio sam glupost.
Dao sam vam pismo svog stanodavca.
Ovo je vaše pismo.
Dovraga, zašto ne gledate što radite?
Doviđenja, gospodine!
Kako je bilo? - Ne dobro!
U toj kući nešto nije u redu. I to jako!
A ja nemam pojma što bi to moglo biti.
Požuri se! Ovi dokumenti moraju stići u ul. Leadenhall do 1 h.
No idi! Trči!
Oprostite, gospodine!
G. Cornwort hy je rekao da nam možete posvetiti nešto vremena.
Što se događa? Rekao je 12 h! - No, dobro!
Vrlo je zauzet. Samo sjednite.
I smirite se.
G. Cornwort hy! - G. Tremlett, još ste tu?
Ovdje smo gotovo sat vremena. - Više od sata!
Idem vidjeti što radi. Ionako mora ovo potpisati.
Kakva drskost! - Propala nam je pauza. - Sad će nas primiti.
Bože!
Za ime Božje, zovite policiju!
Ne mogu više ovako! Taj je stroj nepodnošljiv!
Nikad se prije niste žalili. - Žalim se već šest mjeseci. - Ne!
Bila je riječ o tome. - Nemojte se udruživati protiv Poirota!
Dajem sve od sebe da bismo bili sretni!
Ne želim biti sretna, samo želim novi...
Poirot.
Inspektore Japp, stari prijatelju!
Ja sam u Nort hwayu, kući Benedicta Farleyja.
Molio bih da dođete ovamo.
G. Farley se ustrijelio.
Kako neobična priča. - Glupost! Otac nije mario za snove.
Ipak, to mi je rekao.
Da, spomenuo mi je taj san. Jako ga je uzrujao.
Rekla sam mu da je to loša probava i neka zove dr. Stillingfleeta.
Ali nije to učinio. G. Poirot kaže da je išao specijalistu.
Da, tako mi je rekao. Ali znamo li kojem specijalistu?
Nismo znali da ga je konzultirao.
A vama nije govorio o snu? - Nije.
A vama, g. Cornworthy? - Nije ništa rekao.
Diktirao mi je pismo vama, ali nisam znao zašto vas treba.
Mislio sam da ima veze s nekom nepravilnošću u poslovanju.
Shvaćam.
Inspektore, što se dogodilo neposredno prije smrti g. Farleyja?
G. Farley je pristao primiti radničke predstavnike.
Prijedlog za osnivanje sindikata. Pusta nada!
Da. Malo prije 1 h g. Cornworthy je ušao u ured g. Farleyja.
Isprva ga nije vidio i mislio je da ga nema.
Onda je vidio cipelu iza stola.
I što se tada dogodilo?
Istrčao sam iz sobe. Rekao sam batleru da zove dr. Stillingfleeta.
I pozvao ga je.
Truplo je bilo ovdje dolje. - Hvala.
U koliko je sati umro?
Pregledao sam truplo u 13.32. G. Farley je bio mrtav bar 1 h.
Dakle, mogao je umrijeti u 12.28 kao što vam je rekao? - Točno!
Otisci prstiju na revolveru? - Samo njegovi.
A sam revolver? - Držao ga je u ladici stola.
Baš kao što vam je rekao. Gđa Farley ga je identificirala.
Shvaćam. - To je jedini ulaz u ured. - Osim kroz prozor.
Ne vjerujem da bi se netko mogao ovuda popeti.
Čudna prostorija za ured jednog bogataša!
S ružnim praznim zidom nasuprot. - Mislim da je zid važan.
Psihološki? - Možda.
U 12.28 otvorim drugu ladicu na desno u stolu.
Izvadim revolver. Napunim ga.
Odem do prozora.
A onda...
Onda se ustrijelim.
Podignem pištolj i ustrijelim se.
Mislio sam da nema razloga da sumnjam u točnost proročanstva.
Sve upućuje na to da se g. Farley ubio.
Ne bi bilo nikakve sumnje da nema jednog.
Čega? - Pisma koje je napisao vama. - Shvaćam.
Čim se Hercule Poirot pojavi, mora biti ubojstava. - Točno!
Touché!
Dobar dan. Poirot
Želite li okušati sreću? - Ne, hvala. Poirot je miroljubiv.
Mogu li vam postaviti pokoje pitanje? - Samo dajte!
Jeste li znali da je vaš otac držao revolver u stolu? - Nisam.
Gdje ste bile vi i vaša majka...
Oprostite, maćeha. Je li to istina?
Louise je očeva druga žena. Samo je osam godina starija od mene.
Gdje ste vi i ona bili kasno navečer u četvrtak?
U četvrtak? Išle smo u kazalište. - Otac vas nije pratio?
Nikad nije išao u kazalište. - Nije bio baš društven tip?
Imao je rijetko neugodnu narav.
Iskrena izjava!
Štedim vam vrijeme. Shvaćam na što ciljate.
Živim ovdje jer nemam novca ni za što drugo.
Imam mladića za kojeg se želim udati. Siromašan je.
Moj se otac pobrinuo da ostane bez posla. Htio je da se dobro udam,
što bih kao njegova nasljednica lako mogla.
Nasljeđujete očevo bogatstvo? - 250.000 ostavio je mojoj maćehi
i još nekoliko manjih iznosa drugima, ali većina ide meni.
Imala sam razloga da ocu želim smrt.
Naslijedili ste i očevu inteligenciju. - Bio je pametan.
Ali u njemu više nije bilo humanosti. Još nešto?
Da.
Koliko mu je slab bio vid? - Bez naočala nije vidio gotovo ništa.
Vid mu je bio loš još od djetinjstva. - A s naočalama?
S njima je, naravno, dobro vidio. - Hvala.
Pozorniče, recite naredniku Bullu da će ovo dulje potrajati.
Gđo Farley! Htio sam vas nešto pitati. - Izvolite?
Je li vaš muž kad bio hipnotiziran? - Koliko ja znam, ne.
Jesu li ga takve stvari zanimale? - Nisu.
Taj grozan san! To je jezivo!
Sanjati isti grozni san svaku noć!
Kao da ga je otjerao u smrt!
Jeste li kad pomislili da bi se vaš muž mogao sam ubiti? - Ne.
Doduše, katkad je bio dosta čudan.
Glupost! Otac je sebe previše volio da bi se ubio.
Ne znaš sve, Joanna! - Toliko znam.
Oprostite, gđo Farley. Koliko je pari očala imao vaš muž?
Očala? - Naočala? - Nemam pojma. Tri, možda četiri.
Hvala.
Naprijed!
Mon Dieu! Soba drukčije izgleda po danu.
Mogu li učiniti štogod za vas?
Vidim da imate lijep pogled kao vaš pokojni poslodavac.
Da. Na drugoj su strani zida budale
koje su zaradile Farleyjev imetak.
Mislim da je zato ured smjestio na ovu stranu kuće. - Shvaćam.
Kad bi taj zid mogao govoriti, nešto bi nam rekao!
G. Cornworthy, u četvrtak me nisu odveli u sobu g. Farleyja.
Ne. G. Farley mi je rekao da kažem Holmesu da vas uvede ovamo.
Zašto? - Nikad nisam preispitivao zapovjedi g. Farleyja. - Ni govora!
Je li obično primao posjete ovdje?
Dosta često.
Osobito ako ljudi nisu prije bili u kući. - Shvaćam.
Hvala, g. Cornworthy.
Taj je Farleyjev san vrlo važan. Sanjao je, rekao je, samoubojstvo.
A poslije je doista počinio samoubojstvo.
Bio je sam u sobi i pronađen je s pištoljem u ruci.
Nitko nije ušao ni izašao u vrijeme smrti. Što to znači?
Da nema druge, riječ je o samoubojstvu. - Naprotiv!
To je vrlo neobično i dobro isplanirano ubojstvo.
Kako isplanirano? Tko ga je isplanirao?
Nema smisla da vam samo serviram odgovor.
Moramo sivim stanicama dati vremena da rade.
I dati Poirotu vremena da shvati tko je to učinio i kako.
Ovo vam nije slično. - Ovo nije slično sivim stanicama!
Pomažem im koliko mogu. Mazim ih.
Spavam da bi mogle raditi. Jedem ribu za doručak.
A rezultat? Ništa! - Doći će! Sive vas stanice još nisu razočarale.
Možda je to najava onoga što slijedi?
Znak da ih je oslabila starosti razuzdan život?
Vaš se život baš ne bi mogao nazvati razuzdanim.
Možda sada. Ali u mladosti!
Stvarno?
Stvarno? - Sve se plaća!
Prije ili kasnije moramo namiriti račun.
Istina.
Popit ću još jedan čaj.
G. Poirot, ja...
Što je, g. Poirot?
Još jedan čaj molim, gđice Lemon.
Popili ste onaj u devet. - Vrijeme je za odlučne mjere.
Diable! Znate li koliko je sati, gđice Lemon? - Naravno!
Što radite?
Sad je 9.55, g. Poirot.
Što ste radili vani? - Ako se nagnem, vidim sat na crkvi.
Zašto ne nosite ručni sat? - Ne mogu, moj mu magnetizam smeta.
Cijeli život tražim sat koji neće poludjeti čim ga stavim, ali...
Što se dogodilo, g. Poirot?
Gđice Lemon, vi ste divni!
Biste li sad nazvali višeg inspektora Jappa
i zamolili ga da u podne okupi sve Farleyjeve ukućane?
U predvorju. Dođite, Hastingse, imamo posla!
Sve se razjasnilo!
Zatim ih donose s pripreme i stavljaju u pećnice.
U 12.15 pećnice moraju biti hermetički zatvorene.
Peći počinjemo točno u 12.30.
Kad to nismo učinili, g. Farley bi nazvao dok kažete keks!
Redovito je dolazio u tvornicu? - Ne.
Nije bio ovdje šest, sedam godina.
Ali čini se da zna kad počinjemo peći na vrijeme.
Govorili smo da je imao šesto čulo za pitu sa svinjetinom.
Ali samo smo se šalili.
Nakon pečenja koje traje oko sat i pol
vadimo ih iz pećnica i idu iza ugla...
Zapamtite što sam vam rekao.
Je li napunjen? - Jest.
Evo ga!
Što je najneobičnije u ovom slučaju?
Ja bih rekao san. Da vi ne tvrdite da vam ga je ispričao...
Točno! Ključno je pripovijedanje sna.
Ali to nije sve!
Gdje sam čuo taj san?
G. Benedict Farley primio me ovdje u uredu svog tajnika.
Odbio me pustiti u svoju sobu udaljenu nekoliko metara.
Zato?
Jer je u toj sobi bilo nešto što nisam smio vidjeti. - Što? - Kasnije.
Kad me g. Benedict Farley zamolio da mu vratim pismo,
slučajno sam mu dao dopis svog stanodavca.
Jedan je pogled trebao biti dovoljan da shvati zabunu.
Nije imao naočale? - Imao ih je.
Zašto onda g. Farley nije shvatio da drži posve različito pismo?
Jer sam bio u društvu čovjeka normalna vida s jakim naočalama.
A od tih jakih naočala čovjek normalna vida bio bi slijep.
Zar ne, doktore? - Ako su naočale bile vrlo jake, da.
Zašto onda te večeri nisam smio ući u ured g. Ferleyja?
Što u njegovu uredu nisam smio vidjeti?
Dame i gospodo, da vas prosvijetlim? - Dajte već jednom!
Dobro!
Poirot će vas prosvijetliti.
G. Farley mi nije dopustio da u uredu g. Farleyja vidim...
G. Benedicta Farleyja! - Blagi Bože!
Jučer poslijepodne
troje je svjedoka vidjelo da nitko nije ušao ni izašao.
G. Cornworthy je bio u svojem uredu.
Kako se približavalo 12.28, pripremao se.
Znate...
G. Cornworthy zna nešto što zna malo ljudi.
Da se g. Farley nakon svih ovih godina
još zanima za svakodnevni rad tvornice i provjerava zaposlenike.
Pogledajmo kako to čini!
Kako kralj može pita promatrati radnike, a da ne izađe iz kuće?
Jednostavno!
Neprivlačna se delikatesa pari 1 h prije pečenja
i otpusni ventili na velikim pećnicama iza tog zida
nakratko se provjeravaju čim se pećnice napune.
Kad se nagnemo kroz prozor,
možemo se lako u to uvjeriti.
Molim vas, dođite do prozora, nagnite se i pogledajte desno.
G. Cornwort hy, vi prvi.
Glupost! - Možda. Ali udovoljite mi.
Hvala. A sad... Dođite, madame Farley! - No, dobro!
Vidimo mlaz pare iz dimnjaka na istočnom kraju zgrade.
Ali ja ne shvaćam kamo nas ovo vodi.
G. Farley prišao je prozoru. - Da?
Nagnuo se kako bi se uvjerio da je pečenje počelo na vrijeme.
A onda...
G. Cornworthy ga je ustrijelio i Farley je pao na pod.
Nasuprot je zid bez prozora i ne može biti svjedoka.
Lažete! To su sve glupe laži! - Sve izgleda uvjerljivo.
Radnici su vidjeli kako je g. Cornwort hy ušao u ured g. Farleyja
i istrčao objavljujući samoubojstvo g. Farleya.
Ali nisu vidjeli kako mu je g. Cornworthy stavio pištolj u ruku.
To je kleveta!
G. Cornworthy poslao mi je pismo.
G. Cornworthy uputio je batlera.
On je otišao gore u svoju sobu,
našminkao se i glumio Benedicta Farleyja.
Ali u prijevari su sudjelovale dvije osobe.
Jedna je bila g. Cornworthy, a druga...
Gđa Farley. - Kako se usuđujete?
S vremenom bi došlo do sretnog završetka.
250.000 funta i dva zaljubljena srca.
Hastingse, zaustavite ga!
Zaustavi ga, Herberte! - Što?
Aha!
Bravo, gospodine! - To je Herbert.
Došao sam da pobjegnemo. Vrijedi li dogovor?
To više nije nužno.
Ali ipak možemo ako želiš! - Želim!
Što ću s njim?
Ja ću ga preuzeti. Hvala lijepa.
Doviđenja, gospođo!
Vi... Stranče!
Dobar dan, gospodine. - Dobar dan.
Mogu li vam pomoći? - Hvala.
Hvala.
Da vam pomognem? - Ne, hvala.
Mogu nositi još pet koraka.
G. Poirot, dajte da vam pomognem! - Ne, gđice Lemon!
Ovo je za vas.
Niste trebali! - Ne, ne!
Hastingse, nož molim. Merci.
A sad...
Evo!
Što mislite, gđice Lemon? - Baš je... - Divan?
Baš je... - Više ne morate riskirati život naginjući se kroz prozor.
Baš sam to željela!
Nikad neću biti milijunaš zbog dva razloga.
Kojih to? - Prvi...
Nikad ne bih proizvodio odvratne pite sa svinjetinom.
I drugi...
Predobar sam prema namještenicima.
Istina!